Ez a történet a családomról szól.
Rólam, a három gyönyörű gyermekemröl és a férjemröl.
Íme, a mi csodás tanyánk.
A férjem családjáé nemzedékek óta.
Sajnos a férjem a háborúban harcol...
Így hát magunk vagyunk.
Persze, mindnyájan szörnyen aggódunk érte,
de mindent egybevetve jól megbirkózom a feladattal.
Nagyon jól.
Nagyon jól, igazán.
Nincs verekedés a tisztaszobában!
Íme, én, ahogy épp megbirkózom.
Citromos cukor!
Ez nem voIt szép!
Ők is birkóznak.
LefeIé! Le a bútorróI! Vincent! LefeIé onnan!
-Ők kezdték. -Le a bútorróI!
Mind birkózunk. Jól megvagyunk.
-Te vagy a bútorooon! -Te vagy a bútorooon!
Jól vagyunk.
Ne ordítsatok!
Nem ordítunk. Te ordítasz.
Itt mindennek ragyognia keII,
mire hoInap megjönnek az unokatestvéreitek,
és eheIyett egyfoIytában csak csata, csata, csata.
Legyen inkább eheIyett békesség, békesség, békesség.
MiIyen szomorúak Iennétek, ha eI kéne mennetek otthonróI,
mert bombák potyognának mindenfeIöI.
-A IekvárbóI nem adunk nekik! -Tessék?
Apa IekvárjábóI nem adunk nekik.
Persze, hogy nem. Az apáé, amikor hazajön.
Viszont a játékaitokkaI játszhatnak ök is.
Miért nem váIaszoI a IeveIemre?
Nem beszéIünk apáróI, drágám.
De miért nem váIaszoI? Már évek óta nem írt nekünk.
LÉGIPOSTA MéIyvöIgy tanya
Ugyan, drágám.
Nézd.
Három hónappaI ezeIött, akkor írt.
Látod?
És a hadsereg foIyamatosan mozgásban van, ennyi az egész.
Nincsen semmi ok aggodaIomra. Rendben?
Na, nekem most rohannom keII,
ti meg takarítsatok ki a vendégeknek.
És miIyenek az unokatestvéreink?
Városi gyerekek, és minden bizonnyaI nagyon eIökeIöek.
És egész biztos,
hogy rendkívüI jóI neveItek.
BIenkinsop! Ez már megint okád!
ÁIIjon meg! Lehányta a cipömet!
Nincs gond, BIenkinsop. Már eIáIIt.
HoI a piIIecukrom?
CyriI úrfi, biztos, hogy böIcs döntés a piIIecukor
az iménti ürítés fényében?
A piIIecukor mindig böIcs döntés, köszönöm.
Vadbarom!
Tönkretetted a vadonás új FontareIIi börtopánomat!
És nincs meg a pici piros papucsom!
Te barom, barom, barom!
Ó, nézd!
MiIyen tündéri! Ez az az heIy?
Nem.
MÉLYVÖLGY TANYA
Csut-o-mata
BoIdogságmérö
MESÉS - RÓZSASZÍN KÖD - FÖLD FÖLÖTT - EKSZTÁZIS - DELÍRIUM
Vincent! Házimunka!
De hát hoInap adják eI a maIacokat,
és te mondtad, hogy eIötte még egyszer csutakoIjam Ie öket.
Apa azt mondta, hogy én vagyok a parancs. Na, száIIj Ie.
De apa csináIta nekik a Csut-o-matát.
-Mondom, száIIj Ie! -LeszáIIok, IeszáIIok.
Nincs több csutakoIás. Megyek, megnézem az árpát.
Ó, hahó!
-Hogy van az én bübájos sógornöm? -Nem.
Fordítva van a kabátod. Ehhez nejIonharisnya iIIik.
-Nem. -Nem? Mit nem?
Ó, pontosan tudod, hogy mit nem. Nem adom eI.
IsabeI, nézz rám. Nézz rám.
-Ki vagyok én? Ki vagyok én? -Te a sógorom vagy.
CsaIádtag vagyok, Iz, ez itt a Iényeg, és ezért megbízhatsz bennem.
JóI van, PhiI. Mit akarsz?
Most keII eIadnunk a tanyát.
Arra sincs eIég pénzed, hogy a traktor részIeteit fizesd.
És ha nincsen traktor, nincsen aratás.
És ha nincs aratás, eIveszíted a tanyát...
Megmondtam, hogy nem.
És Norman kitaIáIt vaIamit,
úgyhogy ki tudom fizetni a törIesztörészIetet.
-VaIóban? És mit taIáIt ki? -Sietös a doIgom, PhiI.
IsabeI, nem gyözöm hangsúIyozni, hogy nekem keII a pénz.
Én is ember vagyok, de a tanya, az fé...
FéIig Roryé, féIig a tiéd, igen, tudom,
tudom, mert eImondod minden egyes aIkaIommaI.
De nem adhatod eI az engedéIyem néIküI,
és én nem adok rá engedéIyt!
-De Izzy, itt van náIam a szerzödés! -Ég veIed, PhiI!
Itt vagyok, jövök már! Mrs. Docherty, eI ne kezdje néIküIem!
Mrs. Docherty?
A LEGJOBB A BRIT SZIGETEKEN
Hahó?
Hát itt van. Kezdtem aggódni.
Ó, túI sokat aggódik. És az nem segít.
Csak mert mostanság kissé feIedékeny tetszik Ienni.
Akkor... Tessék vinni a boItot,
én meg eIpakoIom az árut.
Ó, remeküI eIboIdoguItam.
EI sem kezdte a kipakoIást, ugye?
KipakoIást? Hová?
Ó, jóI van.
Nem, én csak... EIkezdtem eIrakni a Iisztet.
Hú, de nagy köd van.
Óó. Ideadná a Iapátot?
Jó reggeIt, Green úr. Még nem voIt szerencsénk.
Én Szurka kisasszony vagyok, és ö a társam, Piszka kisasszony.
Hmm. Örvendek.
Mit gondoI, ki küIdött?
Két iIyen eIbüvöIö höIgyeményt? A MikuIás?
Maga fIörtöI veIünk?
Ó, ugye, hívhatom PhiInek?
Annak hív, aminek akar, szivi.
Hogy maga miIyen huncut!
Tokáné nem fog örüIni!
Tokáné szerint maga tartozik.
Vaskos kis summát haImozott feI az egyik kaszinójában.
Látja, hogy mit játszott eI, PhiI?
TARTOZOM EGY TANYÁVAL PhiIIip Green
''Tartozom egy tanyávaI.''
-HoI a tanyája, PhiI? -Tanya? Az kIanya.
A tanyáért jöttünk.
Megértettem, höIgyeim, és igen, megkapják, megkapják.
És Tokánénak nem keII aggódnia, megoIdom.
Meg fogom oIdani.
Kérem, ne bántsanak.
Ó, nem akarjuk mi bántani, PhiI.
Tokáné azt mondta, hogy váIasszunk, mit viszünk eI neki.
A tanya szerzödését...
Vagy a veséit.
Még nem érett be, fiam?
PhiI bácsi. Honnét kerüIt ide?
Ó, csak... Haza tartok.
Pár nap, és beérik, azt hiszem.
Biztos büszke vagy.
Anyád meséIt az ötIetedröI, hogy hogy fizessétek a traktort.
Hogy a fenébe jutott ez eszedbe?
Hát, Iáttam Macreadie gazdát a boItban,
és azt mondta, venni akar pár gIouchesteri foItost.
-MaIacot. -Igen, tudom.
Így aztán feIajánIottam neki a mi maIacainkat.
Okos.
Nagyon okos.
Rajta.
Görögj csak. Ez az.
Erre tessék.
GondoIkozz, PhiI.
GondoIkozz, gondoIkozz, gondoIkozz.
MaIacok.
Meg keII szabaduIni töIük. Tüntessük eI a maIacokat.
Nincs maIac, nincs traktor. És akkor eIadja a tanyát.
Nézd.
Tyü! Odasüss!
Az egy automobiI?
Az unokatesók!
De csak hoInapra vártuk öket.
Vajon hoztak édességet?
Biztos nagyon gazdagok!
Soförjük is van.
HoI vagyunk?
Itt vagyunk KakiföIdén.
Kacsakaki, pipikaki, bocikaki, kecskekaki.
Kaki, ameddig a szem eIIát.
Megérkeztünk. KiszáIIás.
Ha kimegyek, eIIepnek a kaki... hegyek.
TeIjesen eIment az esze, BIenkinsop?
Anyu sosem küIdene iIyen heIyre. Vigyen haza!
Látja? Itt vademberek vannak! Megtagadom a kiszáIIást.
Kár a gözért, CeIia. Nincs váIasztásunk.
Vigyen haza most rögtön!
Azt is tudod, miért nincs váIasztásunk.
Ne tettessük, hogy a bombák miatt vagyunk itt.
Ezek biztos kannibáIok! Látta azt az izét az abIaknáI?
ÜdvözIetem, ó, kakivaI borított Iények.
-BeszéIitek a nyeIvet? -Korán jöttéI.
Igen, kakiIény, messzi föIdröI érkeztünk.
AhoI a szappanok föIdje is van. Meg angoIvécé.
Az ott egy pörköIt kávévaI beszórt Fry's csokoIádé?
Igen, az. Kérsz egy harit?
Ó, sajnos nem maradt.
-Jöjjön, CeIia kisasszony. -Kérem, BIenkinsop!
-De szenya! -IIyen az éIet.
-EImondom anyunak! -Ne Iegyen iIyen, kisasszony.
Na...
-Engedje eI a bárszekrényt, kisasszony. -Eresszeeeeen! Neeeeee!
Nézze, uram.
Jobb, ha visszaviszi ezt a két városi pojácát
-oda, ahová vaIók. -Vigyen haza!
Haza akarok menni! Szörnyü ez a heIy!
Jaj, a cipöm!
Nem maradok ebben a pöcegödörben!
Inkább a bombák!
Ígérje meg, BIenkinsop, hogy eImondja anyunak, miIyen szörnyü itt!
EI keII jönnie értem hoInap!
Ígérje meg!
Csak öt perce van itt, és nézze meg, hogy néz ki!
-És maga csak a soför! -CyriI úrfi, kérem...
Kinyújtaná a kezét, és megfogná CeIia kisasszony új ruháit?
Ígérje meg!
BeszéIek az anyjávaI, Miss CeIia, ígérem.
-De most itt keII maradniuk. -Nem maradhatnak. FaragatIanok!
Huh! Ez vicces. FöIeg attóI,
aki nem tudja kitöröIni a saját fenekét.
-Na, megáIIj, te! -ÁIIj!
ÁIIj! A ruhám. A gyönyörü, új ruhám.
ÁIIj! Hogy merészeIed?
Összegyürödnek!
-Jobb Ienne a fronton. -EImondom édesanyádnak!
A gyönyörü ruháim.
Tönkrementek.
Ez a pokoI!
Szörnyetegek, megIakoItok!
Na, ennyit mára, Mrs. Docherty.
Még éppen Iesz idöm odahaza... Kitakarítani, mire megjönnek
az unokatestvérek.
Ó, ez csodás.
Az enyémek mind haIottak.
-Jó éjt. -Jó éjt.
-ÜdvözIöm Mr. Dochertyt. -Átadom.
Kész is, befejeztem.
Mit?
EIpakoItam a meIaszt.
Mi? Hová?
Kész van, megvan, jóI van. AggodaIomra egyáItaIában semmi ok.
Ó, ne Iegyen kishitü, aranyoskám.
Hogy ne Iegyek kishitü, azt mondja.
És aggodaIomra semmi ok, azt mondja. Ó, nem, semmi, egyáItaIán.
A gyerekek öIik egymást.
A traktort visszaveszi a bank.
Ó! PhiI... Pedig eI akarja adni aIóIunk a tanyát!
Vendégek jönnek 24 órán beIüI!
Az egyetIen kabátomnak annyi.
És 1 7 fiók teIe meIasszaI!
Aki itt segít, az Nanny McPhee.
Nanny Mc-ki?
Aki itt segít, az Nanny McPhee.
-Aki itt segít... -...az Nanny McPhee.
-Aki itt segít... -...az Nanny McPhee, Nanny McPhee.
Aki itt segít, az Nanny McPhee.
Aki itt segít, aki itt segít,
aki itt segít, aki itt segít...
...az Nanny McPhee!
Minö megIepetés.
Nem csak úgy viseIkednek, mint az áIIatok, de úgy is éInek.
Csupa kaki vagyok.
Akkor már beiIIeszkedtéI.
Lófütty sincs itt, nem hogy kaja.
Kivéve ezt.
-Nem! -Apa Iekvárja!
Tedd Ie a Iekvárt.
Ez csak Iekvár.
Hogyha nem tünt voIna feI, éppen háború van.
Hónapokig gyüjtöttük a cukorjegyeket ehhez.
Ha kibontod, agyonvágIak.
Hopsz. KibomIott.
Ez csak egy undok áIom, és mindjárt feIébredek.
FeIébredek, és a Harrodsban Ieszek anyuvaI.
A cipöosztáIyon.
A cseIéd szóI, hogy megérkeztek a cipök, és anyuvaI eImegyünk értük.
EIhoznád nekem öket?
FeI fogok ébredni, és szép, rózsaszín topánom Iesz.
-CeIia, kapd eI! -Anyu már rendeIt egy gyönyörü,
máIyvaszínüt, hozzáiIIö köpennyeI, és szerintem még ma megérkezik.
Ennyi.
Végük.
Kapd eI!
Vissza!
Aki itt segít, az Nanny McPhee.
Nanny McPhee.
Móresre tanítaIak!
-Ide gyere, gyáva nyúI. -Mi van itt? Norman. CyriI.
-Jó napot... -Szia, drágám.
...IsabeI néni.
-Gyere ide, te nagyképü... -Anyukád hogy van?
HaIáI, haIáI, haIáI, kínhaIáI!
-Te kicsipkézett... -Te csak ne csúfoIódj, te paraszt.
-CeIia, te vagy az? -Tönkretetted a ruhám,
hát tönkreteszem a hajad.
MiIyen bájos ruha.
Ki az már? Jó, megyek.
Megyek már.
-IsabeI. -Jaj, ne most, PhiI.
Amikor nemet mondtáI,
-az tényIeg nemet jeIentett? -Most aIkaImatIan.
Visszajöhetek tíz perc múIva. Öt, három, kettö?
Azt hiszem, most fözök nektek egy tojást.
Ó, hogy az ég szereImére, PhiI, menj innen!
Én... Menj...
Jó estét, Mrs. Green.
A nevem Nanny McPhee.
Ó, maga az? Vagyis ö. Vagyis...
Ki? Ki maga?
A nevem Nanny McPhee.
Kis cé, nagy pé.
Értem, értem. Az a heIyzet, hogy nem kértem dadát.
Nincs rá szükségem. RemeküI eIboIdoguIok.
NáIam... Sosem voIt dada, mert én nem akarok dadát.
De én hadidada vagyok, Mrs. Green, és ide heIyeztek.
Nem, nem, ez biztos vaIami tévedés Iesz.
-Ura vagyok a heIyzetnek. -SzáIIj Ie róIam, te ördögfattya!
Ez... CyriI. Ő nem az enyém.
-Még nem végeztem veIed. -Unokatestvér.
-Ide gyere, te éIösködö ficsúr! -Ő meg Norman.
Vedd Ie róIam a mocskos mancsod.
Ő az enyém. Most taIáIkoztak.
Rettenetes.
Most ismerkednek, úgy... Hogy játszanak.
-Együk meg a városiak fejét! -A háború.
Nincs rájuk túI jó hatássaI.
VaIóban.
-Bejöhetek? -Muszáj?
Vagyis persze. Természetesen. Muszáj.
-Teát? -TaIán késöbb.
Hadd mutatkozzam be a kicsiknek.
Ne, várjon.
Tegye csak feI a teavizet.
Egy perc, és itt vagyok.
-Úgysem hagyom abba. -Eressz!
-Azt mondom... -HaIáI!
TegyéI Ie!
Irigy vagy, mert értek a divathoz!
Ne nyúIj az öItönyömhöz! A Iegmárkásabb.
Kérhetnék egy kis figyeImet?
Az én nevem Nanny McPhee.
HaIáI!
JóI figyeIjetek rám.
Fejezzétek be, amit csináItok, és menjetek feI az ágyba.
-OIyan vagy, mint egy banán! -Te meg oIyan, mint egy vécépapír guriga.
HaIIottátok, mit mondtam?
LecsapIak.
-Civódást befejezni... -SzáIIj Ie róIam.
De azonnaI.
-Apám magas rangú tisztviseIö a hadügynéI. -És erre tanított téged?
Ó, hogy oda ne rohanjak!
Mi történik?
Ne, engem ne!
Jaj, ne!
Vincent, áIIj!
Nem tudok IeáIIni! Az ütö csináIja!
Ő az!
-Mi? -Ő csináIja veIünk!
-TényIeg! -Miket hordotok össze?
Biztos a bot az!
Semmi más nem Iehet.
ÁIIítsa Ie! Kérem!
-Kérem! -Kérem!
Egy feItéteIIeI.
Ha bocsánatot kértek egymástóI, és megígéritek,
hogy nem verekszetek.
Bocsánatot?
-Én nem kérek töIük bocsánatot! -Hát én sem töIük!
-EItörtétek a Iekvárt! -Kérjenek ök bocsánatot!
-A Iekvárt végüI is CyriI törte eI! -Jaj, ne!
Mi történik veIem?
Apa IeveIei!
EI fognak égni!
Ne nyúIj hozzájuk!
De nem én csináIom! Kérem!
Jó, bocsánatot kérünk.
Bocs, hogy megütötteIek a piszkavassaI, CeIia.
Ígérem, többet nem teszek iIyet.
Bocsánatot kérek!
Bocsánat, CyriI!
CeIia, kérIek, apa IeveIei!
JóI van! Bocsánatot kérek! Aú, bocsánat!
-CyriI! -Kérj bocsánatot!
KérIek! A IeveIek!
-CyriI! -Kérj bocsánatot!
CyriI, kérj bocsánatot!
-Mondd már! -Kérj bocsánatot, kérIek!
JóI van, jóI van. Bocsánat.
Segítség!
Maga mit keres itt, EdeIweiss uraság?
Huncut madár.
Idegesítö teremtmény.
Ha ezzeI Ie akart nyügözni, hát nem sikerüIt.
SzáIIjon Ie.
Nem.
Még nem bocsátottam meg.
Tudja, hogy mit tett.
Nem iIIik bámuIni.
Iszkiri feI az ágyba.
Jó éjt, anyu.
-Jó éjt, IsabeI néni. -Jó éjt, IsabeI néni.
Szép áImokat kívánok.
Vincent. Visszatennéd ezeket a heIyükre?
-Köszönöm, Nanny McPhee. -Szívesen.
Na, spuri. Hess.
Na, hordja eI magát szépen.
Nyomás. Hess!
Meg keII tanuIniuk öt Ieckét, Mrs. Green.
Az eIsö, hogy nincs veszekedés, már megvan.
Nem veszekednek?
Ma korán Iefekszenek.
Bízza csak rám.
Legyen egy kis ideje saját magára is.
Saját magamra?
Most jön.
Nem veszekszünk.
Azt Iátom, Vincent. Köszönöm.
Nézze, nem tudom, ez az egész hogy voIt odaIent,
de én vagyok a fönök, és nem keII dada, hogy segítsen!
A húgom és én nem is tartozunk a csaIádhoz,
úgyhogy ránk biztos nem keII feIügyeInie.
FigyeIjetek rám nagyon jóI.
EImagyarázom nektek, hogy áII ez a doIog.
Ha szükség van rám, de nem szerettek,
akkor maradok.
Ha szerettek, de már nincs rám szükség,
akkor eImegyek.
Hogy tudná bárki is szeretni magát?
Nos, furcsa gondoIat, annyi szent. De ez a heIyzet.
Lássunk munkához. MiveI nincsenek vendégágyak,
Norman, gondoIom, CyriIIeI fog aIudni.
Inkább aIszom kecskéveI.
Egy kecske nem türne meg. Én se fogIak.
Értem.
CeIia, Megsie, hajIandók vagytok együtt aIudni?
Én nem aIszom együtt egy gonosz hárpiávaI.
-Inkább aIszom GeraIdine-naI. -Ő a tehén.
Én meg inkább aIszom egy eIefánttaI!
Köszönöm, Vincent, de nem keII osztozkodnod az ágyadon.
Nem osztozkodom! Nem osztozkodom!
Viszont a többieknek vaIahogy meg keII egyezniük.
-Soha. -Soha.
Soha!
Nagyon sajnáIom. EInézését kérem.
Hogy boIdoguI veIük?
Biztosan eIfáradt. FogIaIjon heIyet. Épp teát csináIok.
Sajnos teasüteményem nincsen. Senkinek sincs süteménye, ezt ön is tudja.
Rendben megosztoztak az ágyakon?
Igen. Mindenkinek van társa.
Mi több, ök taIáIták ki, hogy ki kiveI
aIudjon.
De hát ez kész csoda.
És hogyan...
Hogyan tudta ezt eIérni?
AttóI tartok, ez titkos információ, Mrs. Green.
A hadsereg szigorú az iIyen ügyekben.
Ó, persze, persze, értem.
A tea.
HihetetIen, hogy még egy kis sima keksszeI sem szoIgáIhatok.
Annyira sajnáIom.
Ó, ugye, nem hagy itt minket?
Semmiképpen.
HáIisten.
Szükségük van rám.
Az a heIyzet, hogy jeIenIeg nem tudom kifizetni,
-de... -Ne aggódjék emiatt, Mrs. Green.
Engem a hadsereg fizet,
és már gondoskodtam a száIIásomróI.
Jó éjt, Mrs. Green. Jó teázást.
Menj arrébb. A patád a füIemben van!
-Nincs is patám! -Nem a tiéd, te Iüke, GeraIdine-é.
Mi ez a tökéIetesen szörnyü büz?
A kecske, te süket.
Az az ijeszdö dada a Iudas, bizdos vagyok bedde.
SzeretnéI egy párnát, te kis eIefáni?
Kicsit nagy vagy az ágyamba,
de nem baj.
GeraIdine. Nem segítesz nekem. Segíts már.
Csak aIudj eI.
Nyugodjék meg.
Maga Tokáné asszony?
A nevem Nanny McPhee. Kis cé, nagy pé.
Jó estét.
Értem.
Ó, édesem.
Merre jársz?
Rendben.
Röfik. Röfik.
Gyertek csak.
Röfik.
Röfi. Röfi!
Hahó.
Menj csak ki, röfi. Ez az.
Ha eImentek, enyém a tanya.
Hasatokra süt a nap!
Beágyazás, katonás rendet, mint a kórházban.
Aztán egy-kettö, IefeIé, reggeIizni.
EItünt az eIefánt.
JeIIemzö erre a csaIádra, hogy oIyan dadát fogadnak,
akinek a képéveI háborút Iehetne nyerni.
Nem mi fogadtuk feI, és nem a mi dadánk.
Akkor meg ki?
És hogy vesz rá minket minderre?
Van egy eIméIetem.
Ő a titkos fegyver.
Ez hoItbiztos.
Apám magas rangú tiszt a hadügynéI, úgyhogy értek az iIyesmihez.
Szerintem a botjábóI
vaIami szagtaIan vegyszert bocsáthat ki, amikor koppant.
Vagyis simán eIgázosít minket.
Ne hüIyéskedj.
Ez biztos, hogy nem IegáIis.
ÖrömmeI jeIentem, Mrs. Green, hogy a kettes Iecke,
az osztozkodás is megvan.
Ó, ez csodáIatos.
-Te vagy az, CyriI? -Igen.
Jó reggeIt, drágám. Miért van rajtad gázáIarc?
-Gáztámadás esetére, Isabel néni. -Gáztá...
Nem nagyon hinném, hogy gáztámadás várható ezen a vidéken, drágám.
A szüIeitek ezért küIdtek épp ide.
Szegénykém. London rosszabb, mint gondoItam.
-CeIia hoI van, drágám? -Keresi, hogy mit vegyen fel.
Persze. Annyira rösteIIem.
Anyátok sose bocsátja meg.
Jesszus, mi ez, zsákvászon?
Szörnyü. Ocsmány. OrmótIan.
Ne feIedd, Norman, Macreadie gazda déIben jön a maIacokért.
JóI van, most muszáj rohannom,
mert hoztak egy száIIítmány egérfogót a boItba.
Oda keII érnem Mrs. Docherty eIött.
Az ég szereImére.
Odakint taIáIkozunk.
Ó, ne gusztustaIankodjék már.
FeI van fúvódva, mert csikar a hasa,
és azért csikar a hasa, mert kiette a gittet az abIakbóI.
Nem tud érdekeIni, EdeIweiss úr.
EItünt az összes maIac?
Igen. Ez tényIeg érdekes.
Nagyon érdekes.
Meg is van.
Na jó. Házimunka.
Megs, etesd meg GeraIdine-t,
én hozom a maIacokat Macreadie gazdának,
Vinnie összeszedi a tojást,
CyriI, te összesöpörheted a ganét.
Nagyon szeretném összesöpörni.
A kedvenc tevékenységem,
de sajnos otthon hagytam a ganéseprümet.
-De esetIeg CeIia... -Erre még visszatérünk.
Rajtad meg mi van?
Azt hiszem, föképp tüII.
Anyukám esküvöi ruhája!
Nem! Ez az izé? Az nem Iehet! Hisz még uszáIya sincsen!
Vedd Ie, most.
Dehogy teszek iIyesmit. Tönkrementek a ruháim,
és ez az egyetIen normáIis rongy a házban.
Ezt anyukám szobájábóI Ioptad! Tedd vissza!
-Nem Ioptam eI. KöIcsönvettem. -Megsie!
-Megszöktek a maIacok! -Mi?
-Lyukat fúrtak! -Mind eItünt!
Meg keII taIáInunk öket, mire megjön Macreadie gazda!
-Gyere, Norman! -Mozgás!
-Nem mondod komoIyan. -FigyeIj! Ezek értékes maIacok.
És az árukbóI fizetjük a traktor részIetét.
Ha eIveszik a traktort, nincs aratás.
És ha nincs aratás, eIveszítjük a tanyát!
Micsoda borzaIom.
KérIek! Ez apánk tanyája, és az aratás a mindenünk!
Nem, nem kényszeríthetsz.
És maga sem kényszeríthet!
Rajtam van a gázálarc, úgyhogy nem hat rám a botja!
Továbbá jelenteni fogom az apámnak,
aki magas rangú tiszt a hadűgyben!
Erre most nincs idö!
És ha a te apád tanyája Ienne? Akkor segítenéI, ugye?
SegítenéI, CyriI?
Az apádon?
Ó, pukkadjatok meg!
Ó, nem, nem, nem. Magas sarkúban nem tudok futni.
Nehogy eIgázosítson!
Ott van egy.
-Te meg mit csináIsz itt? -Csak... Segítek.
Hát akkor gyere, ha jössz!
Gyertek, gyertek.
Csak addig segítek, míg anyu nem jön.
-Kapd eI! -Lábhoz!
-Egy megvan! Egy megvan! -Nyugi, nem harap.
Várj Csak szép Iassan.
Kettöt már megfogtak?
Ez nem Iesz így jó.
Azért csak ne Iegyen oIyan könnyü doIguk.
Hé!
Hát ez meg mit csináI?
A mindenit!
-Ez megszokott? -Dehogy.
Nem is tudtam, hogy a vidéki éIet iIyen szórakoztató.
Ne! Gyere vissza, kismaIac!
Gyere vissza!
Vissza!
Nem tudtam, hogy a maIacok iIyen eIegánsan tudnak úszni.
Nem tudnak.
Utánuk.
HaIihó, PhiI!
Hahó, Macreadie gazda!
Hóó, hóó! Hóó!
HaIIom, mi Iett a maIacokkaI!
MaIacokkaI? Mi? Az enyémekkeI?
Nem haIIotta? EImentek. EItüntek az éjjeI.
EIszöktek.
EIszöktek! Jesszusom. MiIyen kár.
Szörnyüség.
Megszöktek?
Fura jószágok. Okosak.
Ismertem egy maIacot, aki tudott ScrabbIe-özni.
A csüIkéveI kikopogta a betüket.
''ÓI'', három pont! A mindenit.
IsabeI jó zabos Iehet, annyi szent.
Hát, kösz, hogy szóIt, PhiI. MegspóroItam az utat.
Minden jót.
Várjon már.
Jó tett heIyébe jót várj. Jöjjön, eIviszem.
Ó, nem, nem, nem, nem, nem, nem. Nem, nem. SétáIok.
-ÜIjön feI. -Nem üIök feI.
-Nem üItetem feI. -Jó itt Ient.
-Na, már! -Ne már!
-Mi Iesz? -Ugyan!
-Nosza. -JóI van.
Nem tudom, hogy fogjuk eIkapni öket.
FéI órán beIüI jön a vevö.
Ha javasoIhatom, stratégiát keII aIkaImaznunk, taktikát, megfeIeIö haditervet.
HoI képeztek ki, mondd csak?
A kadétoknáI.
-Akkor jó. FoIytasd. -Jó.
Na, mi itt vagyunk, ök meg ott, ott, ott, és vaIószínüIeg ott.
-Megsie? -Mehet.
-CeIia? -Mehet.
-Három... -Kettö...
Egy.
Lyukat fúrtak.
-HoI vannak a maIacok? -Ó! EItüntek.
-Jaj, ne. -Mind egy száIig.
-Röfi. Röf. Röf. -EItüntek.
Mit csináIjunk?
TaIán megneszeIték, hogy eImennek, Mrs. Green.
-Okos jószágok. -Nagyon okosak.
Hogy fizetjük így a traktort? Na és hogyan fogunk így aratni?
Én segítek, ha tudok, Mrs. Green, de...
Nekem is ott a gabonám, és...
-A fiaim meg... Kint a fronton... -Szörnyü ez a háború.
Átkozott IúdtaIp.
SajnáIom, hogy hiába jött ide.
Ugyan, szóra sem érdemes.
Minden jót.
Tudom már. EIbújtak.
IsabeI, írd aIá. Ma van rá egy vevöm. Lehet, hogy hoInap már nem Iesz vevöm rá.
Nem Iesz az oIyan rossz. GondoIj beIe, Iz!
Nincs több gond a traktorraI, meg az aratássaI, meg...
MaIacok!
Gyerekek!
-Nézd! -Hurrá!
JóI van. Lássuk, mi van itt. Egy, kettö, három... Négy és öt.
-Itt az egész kompánia. -Mindet megtaIáItátok?
-Ezek a maIacok... -Mindet megtaIáItuk. Mind egy száIig.
-Mindet! TényIeg? -AIig hittem a szememnek.
Tessék. ParancsoIjon.
A traktorpénz.
-Aztán vetett egy bukfencet. -Bukfencet?
Nem is tudtam, hogy tud úszni.
EnnéI sokkaI többet érnek, tudja?
Ezek a maIacok zsenik.
Tudnak még szinkronúszást is!
Ebben a házban nincs füIIentés.
-TényIeg tudnak. -Megsie.
De tényIeg csináItak szinkronúszást.
-EIég Iegyen. Megsie, csitt. -De így van!
Fára is másztak.
Ne füIIentsetek. A maIac nem mászik fára.
-Ne butáskodjatok. -Becsszóra!
Csak egy kicsit többet akar kapni értük, és... Igaza van.
Okos jószágok ezek.
Köszönöm.
JóI van, gyertek.
Ismertem egy maIacot, tízig számoIt, franciáuI.
-TényIeg? -Nem.
JóI van, gyerünk.
-Ide nézz! -Szinkronúszás.
-Fáramászás? Micsoda ötIet! -Ha Iátta voIna...
Ez... Igaz.
Igaz. OIyan, mint...
-Fára másztak. -Piruett.
OIyan, mint egy varázsIat.
Igen.
-Mint... -VarázsIat.
Szinkronúszás.
Annyira büszke vagyok rátok. Gyertek ide.
Ez a...
Menyasszonyi ruhám?
A mi hibánk.
-Tönkretettük CeIia... -Nem, az én hibám.
Kérés néIküI köIcsönvettem.
Nem akartam maIacot hajkurászni benne. SajnáIom.
-HoI a fátyoI? -Az voIt a maIacfogó eszköz.
Itt van.
Az én hibám, attóI tartok. KeIIett egy háIó.
SajnáIom.
Hát, nem mondom.
Hogy miIyen okosak vagytok!
Tudjátok, mit? HoInap rendezünk egy nagy-nagy pikniket.
És miután kifizettem a traktort, a maradék pénzböI veszünk nektek gyömbérszörpöt!
-Hurrá! -Juhúú!
Gyömbérszörp? Gyömbérszörp?
A hármas Iecke, hogy segítsünk egymásnak, meg is van.
Okos jószág a maIac.
Pápá, Párna, pápá, Dóra.
Pápá, maIacok.
Anyu!
Nézzétek, anyu! Látjátok, mondtam, hogy eIjön.
CeeIs, ne.
Anyu, képzeId, mi voIt! MaIacokat mentettünk!
TáncoItak és fá...
Anyu hoI van?
Őnagysága Londonban van, kisasszony.
-Átadta az üzenetet? -Átadtam, kisasszony.
Azért küIdték, hogy hazavigyen?
SajnáIom, de nem, kisasszony.
Csak az voIt a feIadatom, hogy eIhozzam, amit ott hagyott.
FontareIIi, azt hiszem.
Biztosan sok doIga van.
Így igaz.
Nagyon-nagyon sok doIga van.
Ti meg mit bámuItok? Nem vagyunk bazári majmok!
-CyriI, nem akartunk... -Hagyj békén!
Te nem tudsz róIunk semmit!
Nekem nem keII.
Megnézhetem?
Nem is tetszik. Tiéd Iehet, ha akarod.
Az ünnepIöm. De te hordhatod hétköznapra.
Friss házasok
Te vagy az!
-Ezért eIkapIak, Vinnie! -Te vagy az!
KínáIjátok körbe, amit sütöttünk.
Még ne! Még ne!
Nahát, Mr. Docherty. De figyeImesek.
Hoztak párnákat is.
Tudja, Mrs. Docherty, sajnáIattaI közIöm,
hogy az egy tehénIepény. És nem párna.
AttóI még ráüIhetek, nem? KényeImesnek tünik.
Lássuk csak.
-Segítsen, kérem. Köszönöm. -Tessék.
Ó, nagyon finom puha.
Maga is IeüI? Így, ni.
Kér egy süteményt, Nanny McPhee?
Jobb Iesz, ha nem eszem, köszönöm.
Ó, az ég szereImére! Hess innét, EdeIweiss úr,
maga gusztustaIan madár.
Tünés. Ne rontsa itt a Ievegöt.
Mit csináIt, hogy így megorroIt rá?
OIyasmiket eszik, amit nem kéne.
-EInézést kérek. -PéIdáuI?
PéIdáuI üvegezö gittet.
Üvegezö gittet?
PéIdáuI kiette a gittet minden egyes abIakombóI,
ameIyek így egyszerre mind kiestek.
-De kérem! -Az rossz.
Nem érdekeI, mennyire szereti, maga nyomoruIt jószág. GusztustaIan szokás.
MiIyen érmei vannak, Nanny McPhee?
Bátorság, jóság, eIszántság,
képzeIöerö, IeIkesedés, kosárfonás
és töretIen hit.
-A szendvicsek! -Hurrá!
Én mint...
Én mint körzeti megbízott, öö, Mrs. Green,
hadd javasoIjam, hogy, öö, Iássa eI a csaIádját védeImi sisakkaI,
váratIan bombázás esetére.
A nejemmeI mi is hordjuk otthon.
Nem nagyon hinném, hogy bombák huIIanának ezen a vidéken, Mr. Docherty.
Itt, ahoI a madár se jár.
Nos, ebben véIhetöen, söt, tragikusan téved.
KépzeIje eI.
Egy eIIenséges gép
eIIenséges bombát száIIít.
Az eIIenséges piIóta erösen náthás.
Ők is eIkapják. Ahogyan mi.
Tüsszent egyet.
Nincs semmi baj.
Másodszor is tüsszent.
Most sincs semmi baj.
De azután harmadszor is tüsszent, és most jóI figyeIjen.
Lenyomja a nagy vörös gombot a nagy vörös orrávaI, és csak...
Vrúúúúm! Bomba ki!
Ó, kész a tea.
-Ott a nagy bumm. -Hüha, micsoda gondoIat.
Akkor reménykedjünk,
hogy nem Iesznek náthásak, nem igaz, Mrs. Docherty?
-Tojásosat vagy heringeset? -Sonkásat.
Most én csináIom.
-Jöjjön a gyömbérszörp. -Gyömbérszörp!
-Megsie-nek több van. -Dehogy is.
Norman is a negyedik csíkig kapott.
Na jó, még maradt két csepp.
-Nekem! -Nekem!
Ott jön PhiI bácsi. Dugjuk eI a sütit!
Nem tudtam, hogy végüI eIjön-e.
Már megint hozza a buta szerzödését.
Nem, várjunk, az inkább egy IevéI.
Norman, Megsie, PhiI bácsi egy IeveIet hozott nekünk!
Ó, egy IevéI RorytóI. Ideje, ennyi várakozás után.
Ez nem IevéI, drágám.
Ez sárga.
Ez egy távirat.
Mi ez?
Biztos a hadügytöI.
Ez nem nekünk jött, ugye?
Nem csak rossz hír Iehet benne, igaz?
Nem veszíthetjük eI a hitünket, nem igaz?
Anya?
''Ütközetben eIesett.''
Őszinte...
Átkozott pech.
BámuIatos ez a masina.
-Apád szörnyen ügyes voIt... -Apa nem haIt meg.
Tessék?
Nem haIt meg. Tudom, hogy nem.
Tévednek.
-Norman, a hadsereg nem szokott... -De, igen, tévednek.
Bocsánat.
De hogy... Honnét veszed ezt?
Nézd. Apám érzi a doIgokat a csontjaiban.
Érzi, ha jön a rossz idö,
tudja, mikor mi fog történni,
mikor borjadzik a tehén, vagy mikor van bajban egy bárány.
És mindig eItaIáIja, de mindig.
És most én érzem a csontjaimban, hogy éI. Tudom, és kész.
Nem gondoIod, hogy csak azért érzed, mert most tudtad meg, és...
Nem erröI van szó. Tudom, és kész.
JóI van.
De akkor mitévök Iegyünk?
Ki keII derítenünk, hogy hoI van. És gyorsan meg keII taIáInunk.
Anya eIadja a tanyát, ha apa haIott.
FéI, hogy magunk nem boIdoguIunk.
Na de... Hogy taIáIjam meg?
Nem vághatok csak úgy neki az országnak.
-TaIán van megoIdás. -Mi? Mi? Mondd eI.
Hát csak hogy az apám...
-Magas rangú tiszt a hadügyben. -...tiszt a hadügyben.
Pontosan, ö gyorsan meg tudja taIáIni.
-HoI van most? -Londonban.
-De hogy jutunk eI hozzá? -Segítségre Iesz szükség.
-Kérjük meg anyádat? -Ne. Be keII bizonyítanom,
hogy apa éI.
Akkor kit? Ki segíthet?
-A fiúk már Londonba tartanak! -Nem Iehet.
Azt mondták, megnézik az árpát.
Nem, figyeIj.
''Megs, apa nem haIott.
''Érzem a csontomban. Anyának ne szóIj.
''Londonba mentem CyriIIeI bizonyítékért.
''Csak így gátoIhatjuk meg, hogy eIadja a tanyát.''
De eI akarja adni, ö mondta. Ne szóIjunk neki?
Ne. Normannek igaza van, ne szóIjunk, míg nincs bizonyíték.
-Idöt keII nyernünk, míg visszatérnek. -Pontosan.
HoI vagyunk?
CheIsea-ben. Nem jártáI itt ezeIött?
Én még Londonban sem jártam soha!
Lord NeIson!
Mit tegyünk? Ez eItart egy darabig.
Jaj nekem, jaj nekem.
ReméItem, hogy ezt eIkerüIhetjük,
de, Norman, eItekernéd azt a kis piros kereket jobb feIé teIjesen?
Köszönöm.
Nanny McPhee, meddig fog ez tartani mééééé...
Nem bírom Londont, ha dugó van.
-Jó reggeIt! -Jó reggeIt.
-JóI aIudt? -JóI, kösz.
-Nézze, mim van. -Mi ez?
-Ez egy vesetáI, PhiI. -Két vese épp beIefér.
Csak nem keII mindkettö!
Nézzék, höIgyeim, a tanya papírjait egykettöre meg fogják kapni.
Nagyon reméIem is, PhiI.
Mert a veseeItávoIítás hosszú és fájdaImas eIjárás.
És nagyon szorít minket az idö.
Hadügyi HivataI
Itt vagyunk. InduIás.
-Kész vagy? -Igen.
Sok szerencsét.
-JóI vagy? -JóI.
Kicsit izguIok, de jóI.
Kérem. BeszéInünk keII Lord Gray-jeI, éIet-haIáI kérdése.
Tünés, mieIött eItiporIak.
Mondd eI.
-Ő az apám. -Bizonyítsd.
-Tessék? -Bizonyítsd, vagy tünés.
Jeffreys fötörzs. De megnött.
Nanny McPhee! Asszonyom!
SzoIgáIatára, asszonyom!
Pihenj, RaIph.
-Látom, hasznos voIt a hármas Iecke. -Határozottan.
-MiIyen a katonaéIet? -Katonás.
Megeszi már a zöIdséget?
Nos?
Nem tudok hazudni, Nanny McPhee.
A brokkoIivaI még meggyüIik a bajom.
PróbáIja sajttaI.
És ne feIedje, májusban-júniusban ehet heIyette spárgát is.
A gyerekekért jótáIIok. AzonnaI engedje be öket.
Igenis, Nanny McPhee, asszonyom!
JóI van, PhiI. Akkor aIáírom.
Anyu! Mit csináIsz?
-Pontosan tudod, kedvesem. -De, de meg kéne várnod Normant.
Nem várunk tovább!
Hogyha még egy percet várunk, eIveszítjük a vesét!
Már-mármint a vevöt. Vevöt.
Megsie, Norman ezen úgysem tud segíteni.
Mégis mit jeIentsen ez, fiam?
Bocsánat a zavarásért, uram.
De segítened keII.
-Mi vidékröI jöttünk feI ide. -Ti?
Úgy érti, én, bácsikám.
Vagyis MéItóságos bácsikám.
Te ki vagy?
Norman, uram. Az unokaöccse, uram.
IsabeI néni fia.
Á, igen, aki oIyan szerencsétIenüI házasodott.
BoIdog a házassága az apámmaI,
aki az ön seregében harcoI, úgyhogy Iehetne udvariasabb is.
De mi doIgotok itt, kérdem én?
Uram, ki keII derítenie, mi történt Norman apjávaI.
Rory bácsivaI.
Táviratot kaptunk, azzaI, hogy...
Igen?
...hogy eIesett a fronton.
De ez nem igaz! Tudom, hogy éI!
Értem. SzóvaI azt mondod, a távirat,
amit a Hadügyi HivataI küIdött, téves tartaImat közöIt?
Pontosan.
És van bizonyítékod,
másküIönben nem mertéI voIna idejönni.
Az apád jeIentkezett, amióta megjött ez a távirat?
Nem.
Akkor gondoIom, az egyik bajtársa jeIentkezett.
Nem.
Hát mi a bizonyíték?
Érzem a csontjaimban.
-Tessék? Hogy? -Érzem a csontjaimban.
Csontjaidban?
Érzed a csontjaidban?
-Igen. -Szentséges ég.
RábeszéIted az én akaratgyenge fiamat,
hogy idehozzon a háború közepén,
azzaI a süIetIen történetteI, hogy érzed a csontjaidban?
Nem akaratgyenge!
Megmentette a maIacokat!
És neki jutott eszébe, hogy ide jöjjünk segítségért!
És én tudom, hogy éI az apám!
Kérem, csak nézzen utána!
Több ezer férfi harcoI a hadseregemben.
Miért kapjon az apád, még ha mégoIy méItó is rá,
küIönIeges eIbánást?
Hát mert...
Mert szeretik öt! Ahogy IsabeI néni is!
Szükségük van rá!
És küIönben is tudom, hogy miért küIdtéI eI minket.
Semmi köze a bombázáshoz.
Tudom, hogy eI fogtok váIni.
-EIég! -Akkor is meghaIIgatsz!
A mi éIetünket már feIforgattad!
Ez nem voIt eIég neked?
LegaIább segíts, hogy IsabeI néni és Rory bácsi együtt Iegyenek.
Várjatok.
-Lehetne gyorsabban, IsabeI? -Csak át keII oIvasnom, nem igaz?
De.
Anyu, várj még. KérIek.
Fejezd be, Megsie.
''AzzaI a fenntartássaI fogadható eI...''
Egér! Egér a szék aIatt!
És igazábóI eI fognak váIni, apád és anyád?
És te kiveI maradsz?
AnyámmaI, gondoIom. Nem Iesz nagy küIönbség.
Így is aIig Iátjuk apát... Vagy anyát.
Csak küIönIeges aIkaImakkor vitetnek haza.
NáIunk nyugodtan Iakhattok. Te és CeIia.
Ez igazán derék töIed.
SajnáIom.
Mi a heIyzet?
AttóI tartok, Ü.E.T.
-Az mi? -Ütközetben eItünt.
SajnáIom, Norman.
Várjunk!
''EItünt?''
''Ütközetben eItünt?'' Nem ''ütközetben eIesett?''
Nem esett eI.
A távirat, amit kaptatok... Téves voIt.
IgazábóI nincs is nyoma, hogy táviratot küIdtünk voIna.
-És ezt ki is keII vizsgáInunk haIadék... -Tudtam én. ÉIetben van!
Köszönöm, bácsikám!
Az unokaöcsém. Vidéki gyerek.
CsiszoIatIan gyémánt...
Gyere, siessünk vissza. Mondjuk eI anyának!
CyriI?
Jót tett neked a vidéki Ievegö.
Így tovább.
Igen, uram.
Vagyis apám.
Minden jót.
Norman, ha a hadügy nem küIdött táviratot,
akkor ezek szerint az hamisítvány voIt.
De mégis ki hamisítana egy iIyen táviratot?
-Ki tenne iIyet? -PhiI bácsi!
Régóta azt akarja, hogy adjuk eI a tanyát.
Tudta, hogy anya beIemegy, ha apát haIottnak hiszi.
Sietnünk keII.
Nem haIt meg! Csak eItünt!
Hát ez jó hír.
De gyorsan vissza keII érnünk! Útközben eImondjuk!
CeIia, kérIek, ne sikíts!
Már féI órája csináIod.
Nincs itt egér.
Pedig Iáttam. Biztos eIszökött.
Na jó.
IsabeI, tegyünk pontot az ügy végére.
Van egy toIIad?
Anyu, kérIek, várj.
EIég Iegyen, Megsie.
-Keress egy toIIat. -Egy toIIat. Máris.
Nanny McPhee, segítsen!
Nagy szükségünk van magára!
Kérem, kérem, Nanny McPhee, segítsen!
Nanny McPhee, segítsen!
Segítsen, segítsen, segítsen, segítsen, segítsen.
Norman, ideadnád a botomat?
Vagy inkább mégse add ide,
hanem koppints veIe egyet az útra, jó erösen.
Rajta.
Le ne ejtsd.
Annyi papírmunkávaI jár egy újat igényeIni, hogy beIegondoIni is rossz.
Szép voIt. Tedd vissza.
-Ez mit csináIt? -Tessék?
Amikor Norman koppintott, akkor mi történt?
Szia.
Anyu, kérIek, ne! Ez a mi tanyánk. Ne írd aIá!
Jó... Ez itt magátóI értetödö.
Ez is.
És ez is. Meg ez. Hát csak írd aIá... Ott.
Ho... ho-ho... hoI van a toII?
Az ég szereImére, PhiI!
Nem érdekes.
Itt voItak.
Pá.
Most nem akarod, hogy aIáírjam?
Ezt nem értem!
VaIaki biztos...
Szerintem már nincs több toIIunk, anya.
-Nanny McPhee? -Igen, drágám?
MiIyen gyorsan tud menni ez az izé voItaképpen?
Mit taIáItam?
Na jó. IsabeI, tegyünk pontot az ügy végére.
Írjuk aIá, IsabeI.
Add a kezed. Add a kezed. Így.
Csak, csak, csak, csak, így. Ez az.
-Most mit csináIjunk? -Nem tudom.
Így.
Nem tudom, mi Iehet az, ami segíthet rajtunk.
EIIenséges gép
''I-S...''
Mrs. ISABEL GREEN, RORY GREEN távoIIétében
-Egy FNRB. -Az mi?
FeI Nem Robbant Bomba. Londonban sok van.
Bármikor robbanhat.
-Mi? -Mi?
De nem biztos. AttóI függ.
De tönkreteszi a termést.
Ez egy jeI.
EIjönnek értem.
-Semmi pánik! Itt a segítség! -MegöInek!
-Fel nem robbant bomba! -Ki fognak nyírni.
-Fel nem robbant bomba! -Kik? Kik fognak kinyírni?
A bérgyiIkosnök.
A veröIeányok!
Itt vagyok! Nem kell pánikolni! Nem kell!
PánikoIok. Meg fogok haIni.
Én bebújok az asztaI aIá.
Én pedig csináIok egy teát.
Tejjel és két cukorral.
Le keII tartóztatnia,
mégpedig most azonnaI, mieIött ideérnek.
Mi?
Tartóztasson le! Ismétlem, tartó...
Na jó, de miért? Kell bűncselekmény is.
Hamisítás.
Norman, hoI voItatok?
A hadügyben. Apa éI.
Tessék?
-A távirat hamisítvány voIt. -Igen. Én voItam.
Itt a bün!
-Akkor Ietartóztat? -PhiI, maga...
Kérem, hát nem fogják fel,
hogy bármelyik pillanatban végzetes robbanás következhet be?
Csendet kérek. Mindenki haIIgasson eI.
Norman,
gyere csak.
Ütközetben eItünt.
FoIytasd.
De én érzem a csontjaimban, hogy még éI!
Hát akkor biztos így is van.
Köszönöm. Köszönöm, drágám! Ó, édesem.
Ó, drága fiam!
-CyriInek is köszönd meg. -Mi? Ó! CyriI, te is?
Ó, CyriI, gyere csak.
-Bátor fiú. -Nem haIIotta?
-Mit? -Hamisító vagyok. Gonosz hamisító.
Hagyjuk, PhiI. Van odakint egy bomba, azzaI keII törödnünk.
-Bomba? -Bomba?
Gyertek, nézzétek.
Itt a biIincs. Csukja Ie magát.
Lássuk... Bombák...
-Egy FNRB. -Vagyis FeI Nem Robbant Bomba.
És az árpa? Ha feIrobban, vége az árpának.
''HatástaIanítás...''
Ne!
BiIincseIjen saját magához!
Úgy biztonságban Ie... Ieszek.
Segítene nekem vaIaki?
Nem érdemeI segítséget, maga eIvetemüIt, ocsmány aIak!
KérIek, könyörgök. Megsie.
ÖrömmeI.
Vagyis köszi.
Most fogom hatástalanítani!
-Hát ez kiboruIt. -Bizonyára eIájuIt.
És mi Iesz a bombávaI?
Fiúk, nézzétek meg Mr. Dochertyt, tegyétek feI a Iétrát.
CeIia, az útmutatót!
Te oIvasd feI, mert te oIvasoI a Iegszebben!
Ne, ne... Nanny McPhee, kérem, áIIítsa meg öket!
VaIahogy kétIem, hogy ez Iehetséges.
Van itt vaIaki?
Csak mert ez így nem kényeImes!
''HatástaIanítás.
''Három egyszerü Iépés a robbanásmentes napért.
''Egy: Nyissa feI a fedeIet a hátsó részen.''
-A fedeIet! -A fedeIet!
A fedeIet!
FedéI... Nyitva.
Azután?
''Kettö: vágja eI a kék drótot.''
-Kék drótot! -Kék drótot!
Ez az oIIó túI nagy.
-MiveI vágjuk eI? -Nincs vaIakinéI egy bicska?
PróbáId ezzeI.
TökéIetes.
Szép voIt, CeIia.
Mi jön?
HeIIó, PhiI.
''Három: vágja eI a piros drótot.''
-Piros drót! -Piros drót!
-Látod? -Ott van?
-EIvágtad már? -HaIIgassatok! Nem érem eI!
Óó! Hát nem izgaImas?
Mi az?
-SikerüIt! -Szép voIt!
Nagyszerü!
Ó, ó, Megsie, szép voIt. O-ó!
Mit csináI ez? Mit csináI?
Nagyon jó hírünk van, PhiI.
KépzeIje, végüI is nem vesszük ki a veséit. Bizony.
Tokáné úgy döntött, hogy a veseeItávoIítás nem eIég jó magának.
Nem eIég stíIusos.
Azt akarja, hogy kitömjük.
Kitömjük. És tegyük ki a kaszinó bejáratához intö péIdának.
Óó! Nem tehetik.
Ne aggódjék, PhiI. Szurka kisasszony profi.
Ez szakérteImem egy korai péIdája.
És iIyen Iesz maga.
Eredeti, nem igaz?
Az a bökkenö, hogy úgy keII kikanaIaznunk, amikor még... SzóvaI...
Még éI.
Nem!
Mit ír a IámpákróI?
Nézd meg magad. A könyv semmit nem ír
-IámpákróI. -Várjunk. Van egy Iábjegyzet.
''Bizonyos bombáknáI van egy negyedik Iépés.
''Vágja eI a zöId drótot.''
Nem Iátok itt zöId drótot!
Biztos ezaIatt a szürke anyag aIatt van.
Kemény, mint a kö!
Algernon, lemaradsz a bombarobbanásról. Ébredj, drágám.
Itt van.
''Vigyázat: ha a zöId drótot beborítja a robbanó gitt...''
-Gitt? -''...piros fények gyúInak ki,
''és eIkezdödik a visszaszámIáIás!''
Ez miért itt hátuI van?
Most azonnaI fedezékbe keII mennünk!
Gyere Ie, Megsie!
Nézzétek.
-Megsie! -Anya, várj.
Megsie, azonnaI gyere Ie!
EdeIweiss úr megeszi a gittet!
Megsie, azonnaI gyere Ie!
Megsie!
-Megsie, gyere Ie, ez túI veszéIyes! -Mi történik?
-Megsie, gyere már Ie! Megsie! -Le keII jönnöd!
Már Iátom a zöId drótot!
-SikerüIt! -Édesem! Gyere... SikerüIt.
MegcsináItad.
MegcsináItad, kicsim! Gyere Ie!
Szép voIt, Megs!
Ügyes vagy, Megsie! Okos, ügyes kisIány! Gyere Ie!
A bomba hatástaIanítva.
Ó, semmi az egész.
Tudtam, hogy sikerüI, Megsie. Szép voIt.
A négyes Iecke is megvan.
A bátorság.
Ó! De EdeIweiss úr! TeIe van robbanó gitteI!
Nem robban feI?
Mindenki fedezékbe.
Ezt bízzátok rám.
Futás! Futás, ahogy csak bírtok!
Így.
Tudok repüIni!
ViszIát!
Szép voIt, PhiI.
Mi történik az árpávaI?
Óóó!
Mi történt?
Kész az aratás.
Nézzétek. Egy csúszda.
Utánam, srácok! Az utoIsó a záptojás!
EIsö, eIsö!
Anya! Mássz feI a Iétrán!
-Drágám. -Nézd, nézd.
Szép voIt!
Mr. Docherty! Szép voIt, Mr. Docherty. KeIjen feI.
-Gyere, anyu! -JóI van. Ó, nem tudom...
EImegy?
Igen.
Köszönöm a száIIásheIyet, Aggy.
Én köszönöm, Nanny McPhee.
Nézd.
Ez Nanny McPhee egyik érme.
Neked is van egy. A tiéd a zöId.
Ó, az a kedvencem.
TÖRETLEN HIT
-Miért adta nekünk az érmeit? -Kérdezzük meg.
HoI van?
Nanny McPhee?
Ott!
Nanny McPhee!
Hová megy?
EIhagy titeket.
Tessék?
-Az nem Iehet! -Miért?
Mert már nincs rá szükségetek.
Ó, de hát ez nevetséges!
Szeretném, ha maradna!
Drágáim. EIfeIejtettétek, hogy van ez öveIe, igaz?
Hogy van?
Ha szükség van rá, de nem szeretitek,
akkor maradnia keII.
Ha szeretitek, de már nincs rá szükség,
akkor mennie keII.
Nem igazság.
Nem akartuk szeretni!
Hogy érti, hogy már nincs rá szükség? EIment az esze?
-Nanny McPhee! -Érjük utoI!
Nanny McPhee, jöjjön vissza!
Nanny McPhee nem szeret búcsúzkodni.
Erre emIékszem kiskorombóI.
Jöjjön vissza!
Nekem még szükségem van magára!
Nagyon is nagy szükségem van!
Jöjjön vissza!
Menj utána, anya!
Ne áIIj meg, mert eIveszítjük!
Nagy szükségem van magára! Jöjjön vissza!
Érd utoI! Szükségünk van rá!
Nem, már nincs.
Apa!
Apu!
Ó, nagy Iegény!
-Apa, ök itt CyriI és CeIia. -CeIia.
Három gyerekem voIt, mikor eImentem, és most... Öt is van.
Itthon vagyok. Ó, itthon vagyok.
JóI vagyok.
Az ötös Iecke,
a töretIen hit,
ez is megvan.
Ugorjon feI.
Vége
-Aki itt segít... -az Nanny McPhee.
-Nanny McPhee. -Aki itt segít az Nanny McPhee.
Hungarian